Va rog sa deschideti Bibliile voastre la capitolul trei din Romani.
În ultimele două sesiuni, am avut o introducere în ceea ce privește evanghelia.
Am examinat îndemnurile.
Pentru a face evanghelia centrul vieților noastre, al slujirilor noastre și al bisericilor noastre,
am analizat și avertismentele că evanghelia este evanghelia lui Dumnezeu.
Nu avem dreptul să o schimbăm și nu avem dreptul să o reconfigurăm pentru a o potrivi unei societăți noi și moderne sau contemporane.
Trebuie să fim fideli evangheliei.
Trebuie să fim fideli doctrinei, adevărului care a fost dat o dată și pentru totdeauna sfinților.
O să continui să încerc să vorbesc un pic mai încet chiar și decât am făcut-o aseară pentru ca traducatorii să poată avea un.
Un moment între cuvinte, este destul de greu pentru mine pentru că de obicei mă prind și nu știu când să ma opresc, așa că încerc să fiu foarte pauzat.
Acum vom privi la.
Un pasaj de scriptură, care a fost considerat de mulți teologi ca fiind cel mai important pasaj din întreaga Biblie.
Unii au numit-o Acropole sau orașul fortificat al credinței creștine.
Lucrurile care se găsesc aici nu sunt.
Nimic mai puțin decât esențial.
Este absolut obligatoriu să înțelegi adevărurile din acest pasaj, dacă vrei să înțelegi cu adevărat Evanghelia lui Isus Hristos.
Și așa cum am spus azi, am spus ieri.
Lumea nu este atât de împietrită la Evanghelie cât este ignorantă cu privire la Evanghelie, pentru că Evanghelia nu este propovăduită.
Și cred că nu este propovăduită pentru că atât de mulți bărbați astăzi în amvonuri nu se bucură de Evanghelie.
Ei nu văd Evanghelia ca demnă de primul loc, ci ca vreun fel de clasă întâi în creștinism sau ca un fel de prim pas în creștinism doar pentru a merge mai departe spre lucruri mai mari, ceea ce pur și simplu nu este adevărat.
Ei bine, să citim pasajul nostru.
Să începem cu versetul 23 pentru că toți au păcătuit Romani trei douăzeci și trei pentru că toți au păcătuit și au lipsit de slava lui Dumnezeu.
Fiind socotit neprihănit ca un dar prin harul Lui, prin răscumpărare, care este în Hristos Isus, pe care Dumnezeu L-a pus înainte ca un ispășire prin sângele Lui, prin credință.
Acest lucru a fost să dovedească neprihănirea Lui, deoarece în îngăduința lui Dumnezeu, El a trecut cu vederea păcatele comise anterior pentru a demonstra, zic, neprihănirea Lui în timpul prezent, astfel încât El să fie drept și justificatorul celui ce are credință în Isus.
Deci unde este lăudarea, este exclusă prin ce fel de lege a faptelor?
Nu, ci prin legea credinței, căci afirmăm că un om este socotit neprihănit prin credință, afară de faptele legii.
Să ne închinăm Domnului în rugăciune.
Tată, vin înaintea Ta astăzi conștient de faptul că acest pasaj și adevărurile pe care le conține sunt demne de mult mai mult decât ceea ce poate oferi vreun om.
Doamne, dacă am petrece viețile noastre uitându-ne doar la acest pasaj, tot nu am începe să epuizăm adevărurile găsite aici.
Doamne, cu timpul pe care îl avem, te rog.
Pentru slava propriului Tău fiu, pentru beneficiul poporului Tău.
Ajutati-ne sa comunicam si sa primim si sa intelegem marile adevaruri care se regasesc in acest text.
Ca Hristos sa fie cinstit, ca El sa fie apreciat.
Cu valoarea care ii apartine cu adevarat in numele lui Isus, Amin.
Incepem cu un verset simplu pe care majoritatea dintre noi l-am studiat cand eram copii, probabil unul dintre primele versete pe care majoritatea oamenilor le memoreaza, pentru ca toti au pacatuit si sunt lipsiti de slava lui Dumnezeu.
Cand ceva devine obisnuit.
Cand ceva este auzit din nou si din nou, isi pierde intelesul.
De exemplu, cand am venit aici in Norvegia si am vazut unele din padurile voastre frumoase si stancile si insulele mici iesind din mare si vantul si.
Si muntii pe care ii aveti, am fost uimit de frumusete, si totusi treceti pe langa ei in fiecare zi, ii vedeti, ii vedeti tot timpul.
Si astfel nu mai sunteti atat de uimiti.
Este la fel si in scriptura, auzim ceva din nou si din nou pana cand nu mai are prea mult inteles.
O altă ilustrație ar putea fi aceasta, prima dată când soția sau soțul tău, prima dată când ți-au spus, Te iubesc.
Ce șoc.
A alergat prin corpul tău când ai auzit acele cuvinte, dar apoi, 20 de ani mai târziu, spui, Te iubesc într-un ritm alert în fiecare zi și nu pare să mai aibă aceeași putere.
A devenit obișnuit.
Doar spui asta, auzi fără chiar să auzi adesea.
Și așa când vedem ceva din ce în ce mai des, își pierde sensul.
Este pentru că toți au păcătuit.
Dacă am înțelege cu adevărat cine este Dumnezeu, această declarație ne-ar teroriza.
Ar aproape destrăma psihicul nostru.
Ar deschide în canal inimile noastre.
Și ceea ce auzim azi despre păcat, auzim despre păcat și nu are un impact atât de mare asupra vieții noastre.
Și astfel, una dintre lucrurile la care Scriptura ne cheamă este să înțelegem atributele lui Dumnezeu și în aceasta să înțelegem cu adevărat ce este păcatul.
Așa cum obișnuiau să spună puritanii, păcatul păcatului.
Caracterul hidos al acestei lucruri, cât de vicioasă, cât de scârboasă, ce abominație este cu adevărat păcatul.
Acum, acest lucru trebuie descoperit de păcătos, cel puțin într-o anumită măsură, înainte de a fi convertit.
Și apoi, ca creștini, tu și eu, într-un sens, ar trebui să creștem în scârbă, ura noastră față de păcat, astfel încât cu cât gustăm mai mult puritatea lui Dumnezeu în Hristos, cu atât mai mult ne vom întoarce de la păcat urând păcatul.
Acum, el spune, pentru că toți au păcătuit.
Aici vedem, în primul rând, universalitatea păcatului.
Toți au păcătuit de la Adam, fiecare om a păcătuit.
De fapt, dacă am lua o caracteristică sau una, da, o caracteristică și am folosi aceea pentru a identifica omul, acea caracteristică ar fi păcatul.
Nu ar fi virtutea.
Ar fi păcatul. Nu ar fi meritul moral.
Ar fi eșecul moral, nu doar al fiecărui om în parte, ci și al rasei umane în ansamblu.
Acum, gândește-te la asta.
Dacă te uiți la acest lucru, mergi înapoi chiar și cu mai puțin de 100 de ani, războaiele prin care am trecut, pierderile terifiante și tragice de umanitate.
Care a fost cauza?
Păcatul. Faptul că chiar și astăzi, în timp ce vorbesc, mii de bebeluși nenăscuți din întreaga lume vor fi uciși în pântece.
Și ce este rezultatul acela?
Este rezultatul păcatului.
Acum, ce este păcatul?
Aici folosim cuvântul grecesc amartano, care înseamnă a rata ținta.
Acum, modul de a ilustra acest lucru ar fi dacă aș avea un țintă sau un țintar în spatele sălii și aș avea un arc și o săgeată.
Și am tras arcu și am lansat săgeata și am ratat centrul țintei, nu doar centrul țintei, ci chiar ținta complet.
Cam aceasta este ideea.
Sau dacă nu am tras suficient de mult arcu și când am lăsat săgeata să plece, nici măcar nu a atins ținta.
Acum, care este ținta?
Ținta este voința descoperită a lui Dumnezeu.
Aceea este ținta.
Legea lui Dumnezeu pe care el a dezvăluit-o prin scripturi, dar a dezvăluit-o și fiecărui om.
Fiecare om o are scrisă în inima sa, iar conștiința fiecărui om mărturisește.
Deci, toți am căzut scurt de aceasta.
Acum, dacă spun doar că păcatul înseamnă a nu atinge standardele, pare că păcatul este o greșeală.
Păcatul este o greșeală.
Păcatul este doar ceva ce facem întâmplător și că nu vrem să facem.
Dar când te uiți la învățătura completă a Scripturii cu privire la păcat, acest lucru nu este deloc cazul.
Păcatul este rebeliune.
Păcatul este o crimă.
Păcatul este atunci când omul își pune voința, voința sa împotriva persoanei lui Dumnezeu și împotriva legii lui Dumnezeu.
Păcatul nu este o greșeală.
Păcatul este o rebeliune evidentă, o rebeliune intenționată.
Și toți ne-am răzvrătit împotriva lui Dumnezeu.
Acum.
Când vorbim despre păcat, trebuie să înțelegem că păcatul înseamnă mai mult decât un act.
Oamenii nu sunt păcătoși pentru că păcătuiesc.
Oamenii păcătuiesc pentru că, prin natura lor, sunt păcătoși.
Și asta este foarte important de înțeles.
Dacă vezi păcatul doar ca pe un simplu act sau o decizie, vei trata păcatul superficial și vei încerca să găsești o vindecare superficială.
Dar păcatul nu este doar o decizie.
Pătrunde până în inima omului, o inimă căzută, o inimă care poate fi numită corect moralmente.
depravat, un inimă spirituală moartă.
Acum, vom arunca o privire pentru doar un moment la acea inimă.
Și vreau să ne îndreptăm către cartea Geneza.
Capitolul șase.
Versetul cinci, acesta este înainte de potopul lui Noe.
De fapt, este motivul pentru potopul lui Noe.
Spune, apoi Domnul a văzut că răutatea omului era mare pe pământ și că orice intenție a gândurilor inimii sale era doar rău în mod continuu.
Acum, ascultă limbajul.
Este un limbaj foarte important.
El spune că răutatea omului.
Era mare.
Acum, acesta este în estimarea lui Dumnezeu.
Era gigantic.
Era omniprezentă.
Era total afectând absolut tot ceea ce este omul și ceea ce omul a făcut, că era mare pe pământ și orice intenție a gândului unui om
inima era doar rău.
Fiecare intenție era doar rău.
Și apoi adverbul în mod continuu.
Mereu în desfășurare, din nou, omniprezent, rău.
Acum. Cineva poate să se obiecteze și să spună, ei bine, nu, gândurile mele nu sunt așa.
Ei bine.
Lasă-mă să-ți fac ceva ce am făcut unui tânăr reporter acum mulți ani când a spus asta.
Eram într-un amfiteatru foarte mare.
A venit, era foarte furios.
A zis, Nu cred că omul este atât de rău cum spui tu.
Și am zis, domnule, eu nu am spus că omul este rău.
Am citit scripturile și scripturile spuneau că oamenii erau răi pentru că pretindea că este creștin.
A zis, oamenii nu sunt atât de răi.
Am zis, domnule.
Dacă aș putea să-ți scot inima acum și să-ți spun același lucru, dacă aș putea să-ți scot inima acum.
Toate gândurile pe care le-ai avut vreodată.
De la momentul în care ai început să-ți dai seama că gândești, chiar până acum, chiar și gândurile pe care le-ai avut în ultimele 15 minute în acestă cameră.
Și aș putea lua acele gânduri și le-aș putea pune pe un DVD.
Și aș putea arăta acel DVD aici astăzi.
Ai fugi din această cameră și nu ți-ai mai arăta niciodată fața aici.
Știi, asta e adevărat.
Ai face tot posibilul să mă împiedici să arăt tuturor gândurile inimii tale pe tot parcursul vieții tale.
Acum, vreau să te gândești la asta.
Ai fi absolut rușinat, chiar dacă știi, toți din cameră sunt la fel ca tine.
Totuși, ai fi absolut rușinat.
Acum imaginează-ți, ziua judecății și stai în fața lui Dumnezeu, un Dumnezeu sfânt.
Și totul este dezvăluit în fața lui și înaintea unui cer sfânt.
Vezi tu, omul, inima sa însuși mărturisește despre veridicitatea Scripturii.
Să mergem la Geneza, capitolul opt.
Versetul 21, Domnul a simțit mirosul plăcut și Domnul a zis în sinea sa: "Nu voi mai blestema niciodată pământul din cauza omului, pentru că intenția inimii omului este rea din tinerețea sa.
Și nu voi mai distruge niciodată toate ființele vii așa cum am făcut.
Se spune că intenția inimii omului este rea încă din tinerețe.
Potopul a spălat aproape toți oamenii de pe Pământ.
Dar aici vedem că după potop nici măcar potopul nu putea spăla inima omului.
Chiar și din tinerețe, cuvântul poate însemna mai mult decât doar o tinerețe la care să ne întoarcem la un copil sau la copii.
Și acest lucru este ceva foarte important, foarte dezbătut.
Dar cu toate acestea, Scripturile sunt clare.
Și în acest sens, nu fac niciun compromis.
Sper să nu fac niciun armistițiu.
Scripturile sunt clare.
Oamenii se nasc în păcat.
Oamenii se nasc radical corupți.
Uneori aud, știi, un fel de cântec despre, știi, cum lumea ar fi plină de pace dacă doar copiii ne-ar conduce.
În mod evident, persoana care a scris acea piesă nu a avut niciodată un copil.
Permiteți-mi să vă dau un exemplu.
Hai să luăm un copil de patru ani sau chiar un copil de trei ani.
Hai să-l punem într-o cameră singur și să-i dăm acelui copil orice jucărie imaginabilă.
Vreau să spun, să punem o jucărie după alta, după alta, în fața copilului acela.
Și apoi, pe măsură ce facem asta, găsim o jucărie pe care copilul nu o vrea.
Și așa că punem jucăria înapoi în mâna copilului și copilul o aruncă.
O punem înapoi în mâna copilului, el o aruncă.
El chiar devine furios.
Nu vrea jucăria și o aruncă și o facem din nou și din nou pentru a demonstra că copilul nu vrea jucăria.
Dar pot face ca acel copil să vrea jucăria mai mult decât toate celelalte jucării pe care le iubește.
Cum aduc în acea cameră un alt copil de aceeași vârstă.
Și îi dau acel copil jucăria pe care celălalt copil nu o vrea.
Și ce se întâmplă?
Al Treilea Război Mondial.
Acum, vreau să vă uitati la asta.
Acum râdem și știu că povestea este amuzantă, dar vreau să realizati ceva.
Aceea este motivul pentru care a avut loc Al Doilea Război Mondial.
Acela este motivul.
Pentru 30 de milioane de ruși care au murit în Al Doilea Război Mondial.
Acela este motivul pentru care au murit șase milioane de evrei în Al Doilea Război Mondial.
Acela este motivul pentru toate crimele care se vor petrece astăzi.
Observați că nu trebuie să învățati un copil să fie egoist.
Nu trebuie să învățati un copil să fie egoist.
Nu trebuie să învățati un copil să fie furios sau chiar violent.
Nu trebuie să învățati un copil să mintă.
De fapt, trebuie să depui o mare energie să îi înveți să facă opusul.
Și de aceea lumea și ideile sale sociale sunt atât de greșite până la absurditate.
Absurd, complet contrar realității.
Oamenii spun, nu, doar să faci societatea mai bună și copilul va fi mai bun.
Îți dai seama?
Și este dificil pentru noi pentru că nu mai studiem istoria.
Dacă trăiești în Statele Unite, Canada sau Europa de Vest, ai cel mai
avut.
Viață mai ușoară pe care istoria a cunoscut vreodată.
Și totuși suntem cei mai violenți și nemulțumiți oameni.
Nu există satisfacție în legătură cu noi.
Întotdeauna dorința de mai mult, întotdeauna războindu-se, întotdeauna furioși, întotdeauna deprimanți.
Dragul meu prieten.
Oamenii spun, ei bine, este societatea care deformează copilul.
Nu îți dai seama din ce este alcătuită societatea?
Din adulți, la fel ca și copilul.
Mai devreme sau mai târziu, toată această problemă trebuie să facă drumul înapoi către om și inima omului.
Și aceasta este problema.
Omul trebuie să fie schimbat.
El trebuie pentru că este un păcătos.
Biblia spune că omul își iubește mai mult pe sine decât pe Dumnezeu, că omul iubește mai mult plăcerile păcatului decât dreptatea lui Dumnezeu.
Biblia învață că toți oamenii se nasc ca urâtori ai lui Dumnezeu.
Dacă auzi vreodată pe cineva vorbind despre, ei bine, știi, noi doar.
Cineva care este în afara credinței creștine, în afara Scripturii și spune, ei bine, eu iubesc pe Dumnezeu.
Nu, ei nu fac asta.
Ei nu fac asta.
Sau cineva spune, de când m-am născut, l-am iubit pe Dumnezeu.
Nu, nu ai făcut asta.
Tu spui, da, am făcut-o.
Nu, nu ai făcut-o.
Ai iubit o fantezie a propriei tale imaginații.
Ai iubit un Dumnezeu pe care l-ai creat.
Și apoi ai iubit acel Dumnezeu pe care l-ai creat.
Vedeți asta?
De aceea de multe ori, dacă un pastor mă roagă să vin la biserica lui și să predau despre atributele lui Dumnezeu, voi spune, ești sigur?
E destul de periculos, nu crezi?
Și el va spune, ce vrei să spui că e periculos?
Și am spus, ei bine, nu vreau să îți despart biserica.
Să îți despart biserica.
Suntem creștini, suntem religioși.
Noi ne focalizăm pe Dumnezeu.
De ce spui asta, Frate Paule?
Și spun asta, ascultați, dacă stau în fața bisericii voastre și predau viziunea clasică a lui Dumnezeu așa cum este revelată în Scriptură și cum este susținută cel puțin de reformatori și de vechii evanghelici, dacă predau acea viziune a lui Dumnezeu, veți avea oameni în biserica voastră după cam a treia sau a patra zi.
Care sunt atât de furioși, încât nu o pot suporta.
Și mulți dintre ei ar putea chiar să se ridice și să spună, Niciodată nu aș putea iubi un Dumnezeu așa.
Acela nu este Dumnezeul meu.
Nu, nu este.
Nu este Dumnezeul lor.
Și Dumnezeul pe care îl închină în fiecare duminică nu este adevăratul Dumnezeu.
Este un Dumnezeu pe care l-au creat în mintea lor conform poftele inimii lor.
Și asta este mare parte din creștinismul evanghelic și mare parte din ceea ce vine în Norvegia din Statele Unite sunt oameni care au creat un alt Dumnezeu.
Un Dumnezeu al prosperității, un Dumnezeu al vieții ușoare, un Dumnezeu al miracolelor, un Dumnezeu care ia toată suferința, un Dumnezeu care nu ar cere niciodată ceva de la tine în afară de ceea ce ar aproba trupul tău.
Acela nu este Dumnezeul Bibliei.
Și de aceea atât de mulți oameni aleargă către acel Dumnezeu.
Și așa cum am spus de atâtea ori, dacă am organiza o conferință despre semne, minuni, vindecări și viață ușoară, am umple întregul stadion.
Dar dacă am organiza o conferință despre atributele lui Dumnezeu, ți-ar fi dificil să aduni 100 de oameni acolo.
De ce?
Pentru că creștinismul, în cea mai mare parte, în cadrul evanghelismului, are un Dumnezeu care nu este deloc Dumnezeu.
Și cam atât.
Acum, te întrebi, ce drept ai să spui lucruri de genul acesta?
Stai acolo de unul singur împotriva majorității evanghelismului și tu cine crezi că ești?
Ei bine, dacă aș fi aici sus spunându-vă ceva care era nou,
care era doar interpretarea mea, ar trebui să aveți unele îndoieli.
Dar iată problema.
Dacă ne întoarcem în urmă cu 2000 de ani de istorie creștină.
Și ne uităm la Dumnezeul părinților noștri și al strămoșilor lor, și vorbesc despre părinții noștri spirituali.
Dacă ne uităm la Dumnezeul evanghelicilor timpurii, la Dumnezeul reformatorilor.
Dumnezeul bisericii subterane în timpul domniei catolicismului, Dumnezeul bisericii secolului I,
am vedea că acel Dumnezeu nu seamănă deloc cu ceea ce majoritatea oamenilor numesc acum Dumnezeu în comunitatea evanghelică.
Nici creștinismul nu arată așa cum arată creștinismul, așa cum este văzut azi.
Da, trăim în vremuri foarte, foarte tulburătoare.
Acum, deoarece omul este un păcătos, urăște pe Dumnezeu.
Societatea, în general, urăște pe Dumnezeu, pe unul adevărat.
Ai putea merge pe strada aproape oricărui oraș mare din lume și ai putea striga Buddha și nimeni nu ar fi supărat pe tine.
Ai putea striga Mohammed și nimeni nu ar fi supărat pe tine.
Dar dacă strigi Isus Hristos, răstignit și înviat din morți, te vor întoarce împotriva ta.
Dacă vorbești despre un Dumnezeu al iubirii, te vor avea pe toate posturile de televiziune din lume.
Dar dacă vorbești despre un Dumnezeu al dreptății, vor cere moartea ta.
Nu doar în afara creștinismului, ci și înăuntrul creștinismului, oamenii urăsc pe Dumnezeu.
Acum, iată întrebarea.
De ce oamenii urăsc pe Dumnezeu?
Răspunsul ar putea fi o surpriză.
Bărbații urăsc pe Dumnezeu pentru că Dumnezeu este bun.
De ce urăsc oamenii legea lui Dumnezeu pentru că este bună?
De ce ar urî cineva o lege bună de la un Dumnezeu bun?
Ar face așa ceva doar dacă sunt în mod inherent răi.
Voi menționa uneori legea, nu doar într-o universitate laică, ci chiar și într-un cadru creștin.
Și adesea, chiar printre cei care pretind că sunt creștini, îi văd cum li se întoarce fața și devin furioși și încep să vorbească despre legalism.
Și îmi spun, nu o să ne impui acea lege.
Suntem liberi.
Așa că întotdeauna îi întreb pe aceștia această întrebare.
Deci îmi spui că legea este opresivă pentru tine și pentru acțiunile tale.
Da, spun ei.
Și atunci îi spun asta, care?
Care lege?
Este cea care spune că nu trebuie să minți?
Să dai mărturie falsă.
Te opresează asta?
Dacă te opresează, este pentru că, ei bine, ești un mincinos și îți iubești minciunile.
Este pentru tine opresiv și rău faptul că Dumnezeu spune să nu comiți adulter?
Te opresivă asta?
Dacă este, este pentru că ești un adulter.
Știi, mereu îi întreb pe oameni, pe ce lege o urăsc?
Și dacă urăști genul acesta de legi, ce spune asta despre tine?
Înțelegi asta?
Și așa vedem în cartea Geneza că de la început.
Asta suntem noi.
Îți dai seama câți oameni astăzi.
Chiar și în comunitatea evanghelică, cred că iadul este imoral.
Vreau să spun, asta e întrebarea mare.
Cum ar putea Dumnezeu trimite oamenii în iad, un loc atât de groaznic?
Pentru eternitate.
Ei cred că este imoral.
Și știi ce?
Raționamentul lor este corect.
Ei cred că este imoral pentru că nu cred că oamenii sunt răi.
Ei cred că oamenii sunt în general buni, greșiți, înșelați, neînțeleși.
Și prin urmare, logic, ei ar concluziona că o pedeapsă precum iadul ar fi imorală pentru cineva care este greșit și pur și simplu în eroare.
Dar aici e ce vreau să spui.
Dacă luăm în serios ceea ce scrie Scriptura despre oameni, toți oamenii.
Atunci asta trebuie să înțelegi.
Ei bine, lasă-mă să explic în felul acesta.
Dacă aș spune că Hitler este în iad.
Ceea ce este.
Aproape nimeni nu ar avea o problemă cu asta.
Adică, uitați-vă la toate persoanele pe care le-a omorât.
Chiar în propioa țară.
Deci, dacă aș spune că Hitler este în iad, majoritatea ar spune, da, așa este.
Mussolini este în iad, bine.
Deci, aici este problema.
Crezi că Hitler a fost o anomalie.
Că a fost o raritate.
Aici este o altă problemă.
Crezi că el este mai rău decât tine.
Vezi, ceea ce nu înțelegi este asta.
Ceea ce vezi în oamenii necredincioși.
Când fac acte de bunătate sau când nu ucid multe persoane, crezi că este un om bun.
Nu, aceasta este harul lui Dumnezeu care îi constrânge pe oameni.
Dacă nu ar fi pentru harul comun al lui Dumnezeu care constrânge rasa umană, am face cu toții ca Hitler să pară un copil al corului.
Deci ceea ce vezi când vezi oameni normali nu sunt oameni normali.
Ceea ce vezi sunt oameni dați peste cap de rău care sunt constrânși de harul lui Dumnezeu astfel încât lumea să nu se destrame și să continue istoria, pentru ca Dumnezeu să poată face o lucrare de mântuire.
Dar în Ziua Judecății, harul pe care-l vezi va fi înlăturat de la acea persoană și vei vedea cu adevărat ce sunt ei și nu vei mai crede că iadul este imoral.
Dar că este doar.
Și este corect.
Vezi, nu înțelegem omul.
El este o creatură căzută.
Cineva mă întreabă mereu, întotdeauna spun, dar ce zici de ateu bun?
Și eu răspund întotdeauna spunând asta, ei bine, îmi poți da numele lui pentru că aud despre el peste tot și mi-ar plăcea să vorbesc cu el, dar nu l-am întâlnit niciodată.
Ateul bun, ce zici de el?
Aici este ce trebuie să vezi.
Hai să vedem că există un ateu care ajută femei în vârstă.
El este practic un tip drăguț, dacă bateria mașinii tale este descărcată pentru că vremea este atât de rece, el îți va da o încărcare.
El este o persoană decentă.
Ce zici de el?
Poate că cea mai severă judecată a lui Dumnezeu este așteptată pentru el.
Și tu spune de ce?
Pentru că singurul motiv pentru care el poate face acele lucruri este datorită harului comun al lui Dumnezeu care îi restricționează răutatea, chiar Dumnezeul pe care îl neagă.
Deci el își ia meritul pentru virtutea sa când de fapt nu este virtutea lui, ci virtutea harului lui Dumnezeu, același Dumnezeu pe care el îl neagă.
Vezi asta?
Din nou, lasă-mă să spun foarte clar.
Dacă nu ar fi pentru harul comun al lui Dumnezeu care restricționează răutatea oamenilor, noi am face ca Hitler să arate ca un băiat de cor.
Și aceasta este argumentul fundamental în capitolul unu din Romani.
Vezi, în capitolul unu din Romani, există o lungă listă de păcate brutale, păcate groaznice care sunt menționate în tot capitolul.
Acum, mulți oameni cred, ei bine, acele păcate vor duce la judecata lui Dumnezeu.
Dacă o societate comite acele păcate, va duce la judecata lui Dumnezeu.
Asta nu este ceea ce predă acel pasaj.
Acel pasaj predă ceva complet opus.
Practic spune acest lucru, deși ei L-au cunoscut pe Dumnezeu, nu L-au proslăvit ca pe Dumnezeu.
Acesta este marele păcat.
Prin urmare, în judecată, Dumnezeu i-a predat poftelor cărnii lor astfel încât apoi să comită toate aceste crime.
Deci, dacă vezi aceste tipuri de păcate în societate, nu înseamnă că Dumnezeu va judeca țara ta.
Asta înseamnă că el deja are.
Și care este marele păcat al romanilor unu?
Chiar dacă L-au cunoscut pe Dumnezeu, nu L-au cinsti ca pe Dumnezeu sau nu I-au mulțumit.
Prin urmare, Dumnezeu i-a întors.
Acum, chiar în acea întoarcere, există o anumită restrângere care totuși rămâne.
Dar în ziua judecății, chiar acea restrângere va fi retrasă și în iad va exista o anumită restrângere.
Și tot ce vei vedea sunt monștri.
Un alt lucru pe care trebuie să-l înțelegi despre iad, motivul pentru care este etern, pentru că faci o greșeală teribilă.
Crezi că oamenii care merg în iad se pocăiesc și își pare rău și vor să iasă.
Și asta nu este adevărat pentru că acum sunt întorși către răul lor.
Și dacă Dumnezeu ar deschide acum ușa iadului și le-ar spune tuturor că sunteți liberi să ieșiți, tot ce trebuie să faceți este să vă plecați genunchiul în fața suveranității Mele.
Ar trânti ușa în fața lui Dumnezeu.
De ce Îl urăsc atât de mult.
Și de ce Îl urăsc?
Pentru că El este bun.
De ce ar urî oricine un Dumnezeu bun doar pentru că sunt răi?
A fost un om care lucra în dreptul penal și era polițist și era peste mulți polițiști.
Am auzit despre acest om acum mulți ani și ne-a dat o prelegere și a spus, după toată experiența sa în forțele de poliție care se confruntă cu criminalitatea, în fine.
Acesta este concluzia la care a ajuns.
Să zicem că ții în brațe un copil de 18 luni și acel copil întinde mâna spre ceasul tău.
Și îi spui nu.
Intinde din nou mâna spre ceasul tău.
Spui din nou nu.
Intinde din nou mâna spre ceasul tău și spui din nou nu.
Și începe să țipe și să-și miște brațele și să se rostogolească și să-și îndoaie corpul.
El a spus din experiența mea, dacă acel copil de 18 luni ar avea puterea unui bărbat de 18 ani, ar ucide pe loc tatăl și mama sa, ar smulge ceasul de pe brațul lor și ar ieși pe ușă, lăsând urme de sânge fără să simtă niciun dram de remușcare în inima lor.
Acum, de ce spun asta?
Nu este minunat că Dumnezeu a trimis pe fiul său să moară pentru oameni ca aceia?
De ce spun asta?
Pentru că este adevărat.
De ce spun asta?
Pentru că foarte puține persoane o fac.
Acesta este ceea ce suntem tu și eu.
Cu excepția harului lui Dumnezeu.
Și de aceea nu ai vrea ca gândurile tale să fie publicate aici în dimineața aceasta.
Chiar acum, chiar doar gândurile pe care le-ai avut în timp ce te afli la această conferință.
Chiar și gândurile pe care le-ai avut despre mine în timp ce stăteam aici vorbind.
Vezi că Hitler nu este o anomalie.
El este o imagine a ceea ce este fiecare om.
Cu excepția harului împiedicător al lui Dumnezeu.
Toți au păcătuit.
Și apoi spune că am căzut scurt, ei bine, să mergem un pic mai departe înainte de a încheia, să mergem la Isaia.
64.
Isaia 64 versetul șase.
Pentru că toți am devenit ca unul necurat și toate faptele noastre drepte sunt ca o haină murdară și toți ne usucăm ca o frunză și iniquitățile noastre ne iau ca vântul.
Ca unul necurat.
Acesta este.
Posibil o referire la lepră.
Cel puțin vom folosi asta ca o ilustrație a ceea ce înseamnă, nu știu dacă vreunul dintre voi a fost vreodată în jurul leproșilor, eu am fost.
Lepra vine în diferite forme și etape diferite, dar cel mai rău tip de lepră este.
Ei bine.
Dacă acel lepros ar fi în afara acestei camere, l-ai simți mirosul înainte să intre.
Și să zicem că el a intrat și stă aici și este doar o masă de carne stricată.
Infecție a fluidului corporal de sânge.
Și voi decideți că vreți să faceți ceva pentru a-l ajuta.
Așa că mergeți în cel mai mare oraș din Norvegia sau poate mergeți în Paris, Franța, și cumpărați cea mai frumoasă mătase albă sau pânză pe care v-o permiteți și o aduceți înapoi și înfășurați bărbatul de la cap până la picioare în acea pânză frumoasă și pentru un moment.
Arată prezentabil, dar apoi ce se întâmplă?
Corupția corpului său începe să pătrundă prin pânză.
Până când pânza devine la fel de coruptă ca omul din interior, de aceea faptele bune nu vă pot salva.
Ele sunt complet permeate și corupte.
De păcatul din interior, de corupția morală a inimii tale.
Cele mai drepte fapte înaintea lui Dumnezeu sunt ca niște zdrențe murdare.
Și de aceea nu putem fi salvați în afara unei lucrări de mântuire abundență a harului supranatural.
De aceea moartea Fiului lui Dumnezeu, care a suferit mânia lui Dumnezeu, a fost absolut esențială.
Nu ar putea fi niciodată gândit că nu am putea gândi la un remediu mai sever decât crucea lui Cristos.
De ce a trebuit să fie atât de sever? Pentru că boala noastră era atât de severă.
Boala noastră este atât de severă.
Acesta este ceea ce suntem acum.
Să ne întoarcem la capitolul trei din Romani.
Atât de mulți oameni obiectează să vorbească despre păcat.
De fapt, unii dintre predicatorii populari din America se laudă acum că nu menționează păcatul în bisericile lor.
Ei bine, îți pot spune asta.
Dacă nu menționează păcatul în bisericile lor, Duhul Sfânt nu este în bisericile lor și deloc nu lucrează în bisericile lor.
Și spuneți, cum poți face această afirmație?
O pot face biblic.
Pentru că Isus a spus că atunci când vine Duhul Sfânt, el va mustra lumea de păcat.
Una dintre principalele sale misiuni ar fi să mustre lumea de păcat.
Deci, dacă vezi un ministru plimbându-se care se laudă că nu vorbește despre păcat, ci vrea să fie mai pozitiv, îți pot garanta că Spiritul Sfânt nu se află deloc în slujba lui.
Aici lucrurile amuzante sunt că unii oameni ar spune, dar cum poți spune asta?
Ei bine, pentru că Scriptura spune că atunci când vine Spiritul Sfânt, el va învinui lumea de păcat.
Și atunci ei spun, dar totuși, cum poți spune asta?
Ei bine, pentru că Biblia spune vezi tu, oamenii nu mai ascultă de Biblie.
Găsesc o cale de ocolire.
Dacă intri într-un grup de oameni și toți fac lucruri nebunești care nu sunt în Scripturi și spui, acestea nu sunt în Scripturi, atunci ce se întâmplă?
Ei spun, bine, știm că nu este în Scripturi.
Dar asta nu înseamnă că nu este de la Dumnezeu.
Stai puțin.
Faci lucruri care contrazic în întregime Scripturile.
Da, dar tu nu poți limita pe Dumnezeu.
Eu pot limita pe Dumnezeu.
Pentru a nu contrazice Scripturile sale, Dumnezeu nu va contrazice Scripturile pe care le-a scris.
Acum, vreau să te gândești doar pentru un moment în Biblie, nu avem o carte a Bibliei care ar fi considerată o teologie sistematică.
OK, dar cel mai apropiat lucru pe care îl avem ar fi scrisoarea lui Paul către Biserica din Roma.
Acum, el scrie 16 capitole.
Găsesc foarte interesant faptul că primele trei capitole sunt dedicate aproape în întregime păcatului, păcatului omului și arătării oamenilor păcatul lor.
Acum, nu este asta uimitor?
Creștinismul are multe lucruri de spus.
Adică, multe lucruri, dar Paul dedică primele trei capitole cu un singur scop solemn.
Și care este acel scop?
Pentru a condamna pe toată lumea.
Uită-te doar pentru un moment la.
Versetul nouă din capitolul trei, suntem noi mai buni decât ei?
Deloc, pentru că deja am afirmat că atât evreii, cât și neevreii sunt toți sub păcat.
Aceea a fost acuza lui Paul împotriva lor.
Și acum va aduce scriptură după scriptură pentru a-și dovedi punctul de vedere.
Nu există niciun drept.
Dreptul înseamnă conformitate cu un standard sau a fi drept.
Deci, dacă acesta este standardul meu.
Și eu sunt așa, atunci sunt drept.
Sunt conformat cu acest standard.
Dar dacă standardul este așa și eu sunt așa, nu sunt drept.
Un alt cuvânt care poate fi folosit, sunt moral răsucit sau pervertit.
Și așa Biblia spune că nu există niciun om care este drept.
Și apoi mi se pare interesant că Pavel spune, nu, nici unul.
Este aproape ca și cum ar anticipa obiecția omului.
El spune că nu există niciunul drept și cineva spune, da, știu, dar.
Și Pavel spune, nu, nici unul.
Apoi merge mai departe, nu există nimeni care să înțeleagă, nu există nimeni care să caute pe Dumnezeu.
Nimeni nu caută pe Dumnezeu.
În greacă, aceasta înseamnă că nimeni nu caută pe Dumnezeu.
Dumnezeu este Căutătorul inițial.
Dumnezeu este cel care caută omul.
Mulți vechi predicatori obișnuiau să spună astfel, omul caută pe Dumnezeu în același fel în care un criminal caută un polițist.
Omul nu caută pe Dumnezeu și omul nu înțelege.
Și tu spui, ce vrei să spui că el nu înțelege dacă.
În ultimele două mii de ani, au existat progrese mari, mari în tehnologie în ultimii 20 de ani.
lumea a fost transformată de o creștere a cunoașterii.
Și totuși, pe măsură ce vedem omul crescând în tehnologie, devine tot mai absurd în ceea ce privește adevărurile primare ale existenței noastre.
Pe măsură ce evoluția începe să se dovedească tot mai absurdă, oamenii de știință caută acum mici bărbați verzi care au venit și au depus gunoi sau ceva pe planeta noastră care în cele din urmă s-a evoluat în noi.
Chiar dacă într-un aspect inteligența noastră crește, în altul devenim tot mai absurzi.
Nimeni nu înțelege.
Acum spui, cum poate Dumnezeu să judece un om dacă omul nu înțelege?
Omul nu înțelege, nu pentru că îi lipsește capacitatea de a înțelege.
El nu înțelege pentru că nu vrea să înțeleagă.
Îi lipsește voința.
Nu e că el nu poate, el nu va.
Și de ce nu va?
Pentru că urăște pe Dumnezeu.
Este ca și când cineva spune și Iisus spune, omul nu poate veni la el.
Omul nu poate veni la Hristos.
Oamenii nu pot, de pe propria lor inițiativă, veni la Dumnezeu.
De ce?
Este pentru că le lipsesc facultățile să facă așa?
Nu.
Ei au facultățile să vină la Hristos să vină la Dumnezeu.
De ce nu o fac?
Pentru că îl urăsc.
Pentru că urăsc luminile și cu cât se apropie mai mult de lumină, cu atât este expus faptul că faptele lor sunt rele.
De aceea oamenii urăsc pe Hristos.
De ce oamenii urăsc creștinismul?
Adică, gândește-te la asta.
De ce ar urî cineva un Dumnezeu care iubește atât de mult lumea, încât își trimite singurul său fiu să moară pentru acea lume?
De ce ai urî un Dumnezeu ca acela?
Ei bine, iată motivul.
Pentru că el spune că greșim.
Și asta este ceva ce nu putem tolera.
Poți crede orice astăzi atât timp cât nu spui că cineva altcineva greșește.
În momentul în care spui că altcineva greșește, oamenii încep să strige pentru execuția ta.
Așa stau lucrurile.
Nu vreau iubirea lui Dumnezeu dacă el se duce, dacă nu mă acceptă așa cum sunt.
Și vedem că acest lucru se reverberază prin totul în societate.
Nu este nimeni care să înțeleagă, nu este nimeni care să-L caute pe Dumnezeu.
Toți au rătăcit, împreună au devenit inutili.
Iată un lucru la care să te gândești dacă ești membru al unei biserici și pe care eu cred că este foarte important.
Atât de mulți oameni cred că sunt creștini în cadrul bisericii când de fapt nu sunt.
Una dintre caracteristicile.
Ale unei persoane care nu este creștină este că sunt inutile în fața lui Dumnezeu.
Atât de mulți oameni cred că pentru că merg la biserică duminica, au îndeplinit.
Au îndeplinit.
Au completat, au împlinit responsabilitatea morală, dar nu sunt de folos lui Dumnezeu.
Nu fac nimic în numele lui Dumnezeu și conform voinței lui Dumnezeu pentru a avansa împărăția sa.
Vin, se uită, pleacă, dar sunt inutile.
Una dintre marile caracteristici ale unei persoane cu adevărat convertite este că ce?
Ce se va întâmpla?
Ei vor aduce roade.
El spune că au devenit inutili.
Acum, iată cel mare, versetul 12.
Nu există niciunul care să facă bine.
Nu există niciunul.
Acum, dacă am părăsi această clădire chiar acum și am merge prin toată Norvegia, toată Europa, Statele Unite, Canada, oriunde altundeva.
Și am întreba oamenii, dacă ați muri chiar acum, unde ați merge?
Ați merge în rai?
Acele persoane care cred că Dumnezeu există și acele persoane care cred că există un paradis și un iad, aproape toate ar spune, aș merge în paradis.
De ce? Pentru că sunt bun.
Pentru că nu am omorât pe nimeni.
Presupun că aceasta este dovada că ești bun.
Am cam redus standardele, nu-i așa?
Cei mai mulți oameni răspund, sunt bun.
Și totuși uită-te la ce spune Dumnezeu, nu există nimeni care să fie bun.
Nu există nici măcar unul.
Unul dintre motive este că singurul mod în care poți crede că ești bun este să reduci standardul.
Acele persoane care cred că sunt suficient de bune au făcut una din două.
Au făcut una din două greșeli fatale sau poate ambele în același timp, fie au crezut că sunt mai buni decât sunt, fie cred că Dumnezeu nu este la fel de bun pe cât este.
Și amintește-ți ce a spus Dumnezeu lui Israel în cartea Psalmilor, ai crezut că sunt ca tine.
A spus că aceasta a fost eroarea ta.
Ai crezut că sunt ca tine.
El nu este ca noi în niciun fel.
Deci se spune că nu există niciunul bun, nici măcar unul.
Apoi versetul 13, gâtul lor este o groapă deschisă cu limbile lor.
Ei continuă să înșele, otrava de aspidă este sub buzele lor.
Acum, am văzut o groapă deschisă.
Nu știu dacă vreunul dintre voi ați văzut gropi deschise, dar eu am văzut gropi deschise.
După ce oamenii au fost înmormântați acolo pentru mult timp.
Îmi amintesc că odată în Peru, a fost o inundație mare și a spălat toate sicriele din cimitir și le-a plutit în centrul orașului.
Bine, o groapă deschisă nu este foarte atrăgătoare.
Și el spune aici, gâtul lor este o groapă deschisă.
Acum vorbește despre gura cu limbile.
Ei continuă să înșele, otrava de aspidă este sub buzele lor.
Gura unui om, Biblia vorbește despre gura.
Isaia a spus, eu sunt un om cu buze necurate și locuiesc printre un popor cu buze necurate.
Isus a spus, din gura ce se descoperă inima.
Modul în care vorbim despre oameni.
Lucrurile care ies din gura noastră.
Și totul devine din ce în ce mai rău în societatea noastră.
Acum câțiva ani, eram în Londra și predam despre familia și o persoană m-a întrebat despre educația la domiciliu.
Așa că am început să împărtășesc, iar o persoană s-a ridicat și a spus: „Ei bine, dacă copiii dvs. sunt educați acasă și nu sunt mereu cu alți copii, cum se vor socializa?”
Aceasta este întotdeauna întrebarea.
Așa că i-am privit și am spus: „Știți, aseară, după ce am predicat, era târziu și mi-era foame.
Așa că am coborât pe High Street în căutare de chipsuri eficiente.”
Și în timp ce mergeam pe High Street, erau adolescenți peste tot.
Vorbesc despre fete, știi, de 12, 13 ani, doar mase de tineri în adolescența lor.
Și am spus: pe măsură ce treceam pe acolo, am auzit fete de 13 ani spunând și făcând lucruri pe care nu le-am auzit în cele mai rele zile ale mele petrecute în baruri și taverne.
Am auzit acele fete vorbind ca și cum nu aș fi auzit vorbind marinarzi experimentați în ziua mea.
Deci cum dorești să socializeze acei copii și să influențeze copiii mei?
Știi că uneori am fost în unele dintre cele mai întunecate locuri din lume, în jungluri în mijlocul unor religii false din Europa de Est, tot felul de lucruri.
Am o senzație de întuneric și de răutate mai mare când trec printr-o școală publică.
Atunci când sunt în acele locuri.
Lucrurile care ies astăzi din gură.
Doar demonstrează inima.
Și acesta este cazul în multe elemente umane.
Lasă-mă să-ți dau un exemplu.
Artă.
Îmi amintesc când eram în orașul Lima, unde locuiam în Peru și mereu în piețe, veneau acești artiști care pictau.
Și pictau aceste scene frumoase din Amazon sau Munții Andes și erau pur și simplu talentați, oameni frumoși.
Pur și simplu nu puteai să crezi.
Dar ei se aflau în centrul pieței.
Acolo aveau mereu aceste expoziții de artă interioară.
Și acolo toți artiștii adevărați își arătau talentele.
Și era mereu întunecat și morbide și distorsionate.
Îmi amintesc că am intrat în această cameră și erau doar pereți albi și un fundal alb.
Nu era nimic în toată camera.
Era totul alb.
Și la sfârșit, era un mic televizor ca acesta cu un DVD player sau player video.
Și te apropii acolo și era artă și apeși pe buton și era o femeie goală într-o cadă tăindu-și ambele încheieturi și sângerând până la moarte.
Dacă te uiți la artă astăzi în întunericul ei și distorsionarea ei, vezi interiorul omului.
Și vezi chiar în ceva ca Picasso, vezi că nu încearcă să imite creatorul, ci să preia creatorul, ceea ce a făcut, imaginea unui om și să o distorsioneze complet.
Așa că este complet altceva.
O figură cu ambele ochi pe aceeași parte a capului.
Că este doar o distorsiune a lucrării creative a lui Dumnezeu.
Acestea sunt toate expresii ale interiorului unui om.
Și apoi spune în versetul 14, a cărui gură este plină de blesteme și amărăciune.
Picioarele lor sunt rapide să verse sânge, pline de blesteme și amărăciune.
Ar vrea cineva să se certe cu mine asupra acestui lucru?
Știi, uneori încerc să găsesc un program de antrenament cu greutăți sau ceva pentru fiii mei, pentru ridicarea de greutăți sau ce altceva fac ei.
Și chiar și atunci, trebuie să mă asigur că totul nu este plin de obscenități.
Chiar și un film pentru copii sau desene animate pentru copii sunt acum cel puțin pline de imagini grotesce.
Spongebob și altele asemenea.
Totul este o oglindire a inimii omului și picioarele lor sunt rapide să verse sânge, distrugerea și mizeria sunt în calea lor și calea păcii nu au cunoscut-o.
Aceasta este o descriere a istoriei umane.
Război după război, ce a fost?
Al Doilea Război Mondial a fost războiul care să încheie toate războaiele sau a fost Primul Război Mondial?
Nu a încheiat toate războaiele, nu-i așa?
De fapt, nu există niciodată pace.
După cum a spus un om.
Dacă trecem printr-o zi în care pare că este pace în lume, nu este.
Este doar că ambele părți își reîncarcă armele.
Și asta este adevărul.
Uită-te la noi.
Doar uitați-vă.
Și apoi chiar în mass-media noastră, care declară că vor pace în lume, uitați-vă la majoritatea filmelor.
Nu sunt majoritatea filmelor pline de violență?
Plină de violență?
Eroul este un om violent.
Un om violent.
Totul este despre violență.
Și acum luptele noastre au devenit atât de crude și dure încât sunt transmise la televizor.
Nu vă mirați dacă zilele gladiatorilor își fac din nou simțită prezența.
Își fac simțită prezența când efectiv privești bărbați care se omoră între ei.
Pentru că aceasta este natura oamenilor.
Și diavolul este directorul de circ al acestui cirque.
Leonard Ravenhill obișnuia să spună, bătrânul predicator Leonard Ravenhill, obișnuia să spună pe piatra de mormânt a Americii va fi scris: s-au distrat până la moarte.
Îmi amintesc prima mea clasă de filosofie din 1979.
Anul meu de student la sfârșitul acelui curs, am făcut un scenariu fictiv, care era o absurditate, o imposibilitate.
Ce s-ar întâmpla dacă ar exista o mașină.
În care un tânăr ar putea intra.
Care i-ar oferi o realitate complet diferită.
Bine, și îi provoca plăcere.
Ar merita să renunți la viața normală pentru a trăi în acel aparat și a experimenta plăcerea acelei realități false, chiar dacă întregul lor corp s-a deteriorat în piure?
Ei bine, ne-am certat dus și întors, dar întotdeauna în contextul că aceasta este o absurditate, o imposibilitate, ceva ce nu se va întâmpla niciodată.
Jocuri video.
Se distrează până la moarte.
Au trăit.
Nu în realitate.
Acum, motivul pentru toate acestea, versetul 18, nu există frică de Dumnezeu înaintea ochilor lor.
Și de ce nu există frică de Dumnezeu înaintea ochilor lor?
Ei bine, în parte, pentru că.
Sunt imorali.
Își ascund capul în nisip.
Nu vor să afle căile Sfântului.
Aleg ignoranța.
Acum, dar există și un alt motiv.
Acum ascultă la mine.
Când ai auzit ultima dată majoritatea acestor predicatori predica despre cine este Dumnezeu?
Când ai auzit ultima dată predicatorii predica despre teme precum frica de Dumnezeu, sfințenia lui Dumnezeu, dreptatea lui Dumnezeu, judecata lui Dumnezeu, mânia lui Dumnezeu?
Poporul meu pier în lipsă de cunoaștere din cauza acestor profeți falși care spun pace, pace când nu există pace.
În Ezechiel, din cauza acelor păstori falși care construiesc un zid slab și pun pe el var și tencuială și arată atât de frumos, dar când cade, atunci oamenii le vor întreba, unde este zidul vostru?
Nu există frică de Dumnezeu.
Versetul 19, acum știm că ceea ce spune legea, o spune celor care sunt sub lege, astfel încât fiecare gură să fie închisă și întreaga lume să devină responsabilă înaintea lui Dumnezeu.
Acum, ce înseamnă asta?
Mulți oameni sunt destul de confuzi în acest text.
Este în realitate referitor la evrei.
Și ceea ce spune el este că acum știm că ceea ce spune legea, o spune celor care sunt sub lege.
Acum, există un sens în care toată lumea este sub lege, dar Pavel se ocupă în prezent de chestiunea evreu-gentil.
Și ceea ce spune în esență este următorul.
Evreilor li s-a dat legea, legăturile, toate oportunitățile, închinarea la templu și totul.
Deci, într-un sens, evreii reprezintă, îți placă sau nu, evreii reprezintă cei mai buni dintre cei mai buni.
Și ei nu au păstrat legea.
Și astfel, el argumentează practic de la mai mare la mai mic.
Deci, dacă evreii care aveau legea, legămintele, închinarea în templu, sacrificiile, totul, ei aveau acestea, erau sub lege și totuși nu au respectat legea deloc.
Ce faci cu restul vostru?
Niciunul dintre noi nu a păstrat legea.
Și acum.
Prin revelația lui Dumnezeu despre lege, orice gură se închide și întreaga lume poate deveni responsabilă în fața lui Dumnezeu.
Aceasta este necesară înainte să poți fi salvat.
Gura ta în ceea ce privește propria ta dreptate trebuie să fie închisă.
Trebuie să ajungi la un punct în care recunoști că nu am nicio dreptate înaintea lui Dumnezeu.
Niciuna.
Aceasta este singura modalitate în care poți fi salvat.
Și acesta este scopul legii.
Legea nu a fost niciodată destinată să salveze.
A fost pentru a condamna, astfel încât oamenii să poată fi salvați, astfel încât oamenii să-și recunoască lipsa de dreptate și să se întoarcă către Dumnezeu.
Și apoi el merge în versetul 20, pentru că prin faptele legii, nicio carne nu va fi justificată înaintea Lui, căci prin lege vine cunoașterea păcatului.
De ce bărbații nu vor să cunoască legea lui Dumnezeu?
Pentru că cu cât cunosc mai mult legea lui Dumnezeu, cu atât crește cunoașterea păcatului lor propriu.
Acum, aceasta este doar o privire, o privire și nimic mai mult.
Despre păcatul omului căci toți au păcătuit.
Și apoi se spune că nu ating slava lui Dumnezeu.
Acum, ce înseamnă asta?
Ei bine, a existat o schimbare în interpretare în ultimii mulți ani pe măsură ce biserica a devenit din ce în ce mai umanistă.
A cădea scurt de slava lui Dumnezeu pentru multe persoane azi înseamnă că Dumnezeu are un plan minunat pentru viața ta.
Și marea dorință a lui Dumnezeu este ca tu să îți îndeplinești acel plan minunat astfel încât să te simți împlinit.
Asta nu este despre ce vorbește acest text.
Deoarece am căzut scurt de slava lui Dumnezeu, ce spune Romaniul unu?
Chiar dacă L-au cunoscut pe Dumnezeu, ei nu L-au cinstie ca pe Dumnezeu și nu I-au mulțumit.
Ei au schimbat slava cu ce este incorect.
Au schimbat slava Dumnezeului incoruptibil pentru a se închina lucrurilor coruptibile.
Ce înseamnă că am căzut scurt de slava lui Dumnezeu?
Nu înseamnă că am fost creați, chiar dacă există adevăr în asta.
Ideea principală nu este că am fost creați pentru un scop glorios pentru a ne găsi împlinirea.
Ideea este că am fost creați pentru slava lui Dumnezeu.
Noi suntem ai Lui.
Am fost creați pentru El și am fost creați pentru a-L închina și a-L sluji.
Aceasta este ideea și că omenirea va fi mereu goală, mereu nefericită.
Până nu se supune scopului pentru care a fost creată.
Acum.
Eu fac arcuri lungi cu care poți vâna.
Sunt arcuri foarte puternice, sunt făcute complet din lemn.
Ai putea, ai putea, ai putea vâna un urs cu unul dintre ele dacă poți să-l tragi înapoi.
Sunt arcuri foarte, foarte bune pentru vânătoare, dar nu le poți folosi pentru a cânta o melodie.
Există oameni care fac chitare foarte bune, dar nu aș recomanda să mergi la vânătoare de urs cu o chitară.
Nu este făcută pentru vânătoare de urs.
Și arcurile mele nu sunt făcute pentru a cânta muzică.
Lucruri, cele mai mari lucruri.
Devin instrumente inutile și mizerabile când sunt folosite pentru ceva pentru care nu sunt făcute.
Ai fost făcut pentru Dumnezeu.
Și nimic nu te poate umple.
Nimic, nimic.
Este aproape ca și cum ai avea o gaură infinită în inima ta și doar ceva infinit poate să o umple.
Acesta este Dumnezeu.
Acum, ca și creștin, acest lucru devine chiar mai mare și ar trebui să fie impus asupra ta tot timpul.
Nimic nu te poate satisface sau completa decât supunerea și comuniunea cu Dumnezeu.
Aud că acești consilieri de căsătorie și profesori spun că soția sau soțul tău ar trebui să te completeze.
Lăsați-mă să vă împărtășesc ceva.
Dacă soția sau soțul tău te pot completa, atunci nu ești creștin.
Ei nu te pot completa.
Ei nu te pot umple.
Unul dintre motivele pentru care există atât de multe divorțuri este pentru că ne așteptăm la lucruri de la partenerii noștri.
Nu au fost niciodată destinate să ofere.
Soția mea nu mă poate umple.
Dacă ea mă poate umple, dacă pot fi umplut de un alt om, completat de un alt om.
Nu.
Doar Dumnezeu în Hristos mă poate satisface și completa.
Deci pui toate aceste standarde pe partenerul tău.
Trebuie să facă lucruri pe care doar Dumnezeu le poate face.
Și când te dezamăgesc, crezi că te-ai căsătorit cu persoana greșită.
Tu, dacă ești creștin.
Ești acum o ființă atât de înaltă încât dacă cineva ți-ar oferi lumea și întregul univers, nu te-ar completa sau umple.
Și dacă cineva ți-ar lua totul, tot nu te-ar face gol.
Pentru că Cel care te umple.
Cel care te umple este Dumnezeu.
Așa că spune că toți au păcătuit și au lipsit de slava lui Dumnezeu.
Acum, am vorbit cam o oră și 10 minute, dar voi continua puțin mai departe pentru că trebuie să trec prin asta pentru a ajunge la alte lucruri.
Singura modalitate în care poți înțelege cu adevărat păcatul este în contextul Cine este Dumnezeu.
Dumnezeu este sfânt.
Acum, ce înseamnă că Dumnezeu este sfânt?
Mulți dintre voi, când auziți asta, credeți că înseamnă că Dumnezeu este fără păcat.
Ei bine, aceasta nu este cu adevărat înțelesul principal al sfințeniei.
Acesta este un înțeles secundar.
De fapt, mulți oameni confundă sfințenia cu dreptatea.
Ce înseamnă sfințenia?
Sfințenia înseamnă în cea mai simplă formă a sa să taie.
Și apoi înseamnă să taie și să separe, OK, să taie și să separe.
Sfințenia lui Dumnezeu înseamnă că El este separat.
Că nu există nimeni ca Dumnezeu, cu alte cuvinte, Dumnezeu nu este.
Ca noi, doar mai mare și mai bun, Dumnezeu nu este ca noi deloc.
Nu este o diferență cantitativă.
Este o diferență calitativă.
El nu este în categoria noastră.
Nimeni nu este în categoria Lui.
Într-un sens, filozofic vorbind, există o diferență mai mare între numărul unu și numărul doi decât între numărul doi și șase trilioane.
Pentru că odată ce ai ieșit din unu, ai pierdut unicitatea.
Există altceva.
Dar nu există nimeni ca Dumnezeu.
Să vă dau o ilustrație preluată nu verbatim.
Dar preluată de la R.C. Sproul pe care am auzit-o acum mulți ani.
Care este mai asemănător cu Dumnezeu?
Un arhanghel.
Sau un vierme care se târăște pe pământ, care dintre ei este mai asemănător cu Dumnezeu?
Răspunsul este nici unul dintre ei.
Nici unul dintre ei.
Că Dumnezeu este într-o categorie complet diferită, nu există comparație.
Foarte bine, chiar acum, capul meu este deasupra tuturor celorlalți din clădirea aceasta cu cel puțin jumătate de metru, corect?
Foarte bine, așa că ar trebui să stau aici și să mă laud că sunt mai aproape de soarele sistemului nostru solar decât ceilalți?
Ar fi idotic, nu-i așa?
Pentru că sunt cu jumătate de metru mai aproape.
Acest lucru nu înseamnă nimic în contextul distanței mari până la soare.
Dar cu Dumnezeu, această ilustrație nu este valabilă deloc.
Pentru că El nu se află nici măcar într-o categorie la care ai putea ajunge dacă ai călători suficient de departe.
Este o categorie exterioară.
El nu este deloc ca noi.
Și problema este că pătrunde în inima omului.
Când omul nu studiază atributele lui Dumnezeu așa cum sunt ele revelate în Scripturi automat, el începe să creadă că Dumnezeu este ca el.
Și aceasta este idolatrie.
Și aici se află o mare parte a evanghelismului astăzi.
Idolatrie, Dumnezeu nu este ca tine.
Sau ca oricine altcineva, sau chiar ca un serafim.
Acum, această unicitate poate fi văzută și în acest exemplu, de exemplu, dacă un extraterestru.
Ar veni în Norvegia.
Înțeleg că există deja mulți care locuiesc aici.
Nu, glumesc doar.
Dacă un om sau ceva din spațiul cosmic ar veni în Norvegia și în timp ce mergeam spre camera mea în seara asta, ar trece pe lângă mine.
Și m-a privit și mi-a spus, Cine ești tu?
Știi, aș putea folosi comparația pentru a demonstra cine sunt, pentru că sunt aproximativ șapte miliarde de alte creaturi pe această planetă destul de asemănătoare cu mine.
Aș putea arăta și aș putea spune, Ei bine, sunt ca el.
Sunt ca el. Sunt chiar ca ea.
Sunt ca el, ea, el.
Uită-te în jur.
Vrei să știi cine sunt?
Sunt ca ei.
Moise l-a întrebat pe Dumnezeu, Cine ești tu?
Dumnezeu a spus, Eu sunt cel care sunt.
El nu poate arăta în afară către el însuși, cel puțin până acum două mii de ani când cineva a spus, Dumnezeule, cine ești tu?
Și a arătat în jos spre Isus din Nazaret și a spus, Sunt ca el.
Nu există nimeni ca Dumnezeu.
El nu se încadrează în categoria ta.
Tu nu ești în a lui.
Acum, motivul pentru care sfințenia lui Dumnezeu și fără-păcat sunt adesea atât de strâns legate în Scripturi este pentru că caracteristica unică a omului este că el este păcătos.
Și în comparație cu omul, caracteristica principală despre Dumnezeu care-l face atât de diferit de om este că Dumnezeu nu este păcătos.
Acum, în sfințenia Sa.
Și în dreptatea Sa, corectitudinea Sa, puritatea etică, morală, faptul că nu există nicio defectuin El în faptul că stă împotriva.
Păcatului.
Acum, știți, în cartea lui Iacov, unde spune că Dumnezeu nu poate fi ispitit, mulți oameni, din nou, înțeleg greșit această trecere.
Ei cred că ceea ce înseamnă este că atunci când există o ispită, Dumnezeu o poate rezista mereu.
Asta nu înseamnă.
Ce înseamnă este acest lucru.
Nu există ispită pentru Dumnezeu.
El nu trebuie să o reziste.
El o urăște.
Nu există nimic în Dumnezeu care să poată face ca păcatul să-l atragă către el.
El o urăște.
Tu și eu, chiar dacă suntem creștini, tot trebuie să facem față firii căzute care poate fi atrăgătoare de păcat și trebuie să o rezistăm.
Dumnezeu nu trebuie să o facă.
Permiteți-mi să vă dau o ilustrație.
Să zicem că avem cea mai minunată masă pregătită de cel mai bun bucătar din Norvegia.
Și eram foarte flămânzi.
Ne uităm la ea.
Într-adevăr vrem să o mâncăm.
Dacă nu o mâncăm, ce trebuie să facem?
Trebuie să o rezistăm pentru că tot ceea ce este în noi dorește să mâncăm acea masă.
Dar acum nu vreau să fiu grosolan, dar o să fiu.
Dacă cineva îți pune în față un castron cu vărsătură de câine.
Nu trebuie să o rezisti.
Nu este nimic în aceasta care să-ți atragă afecțiunile.
Vedeți că atunci când Dumnezeu vede păcatul, El nu trebuie să îl reziste.
El îl urăște.
Complet, perfect.
Acum, să vorbim despre ura lui Dumnezeu pentru un moment, și trebuie să facem asta.
Știu că toți sunteți familiarizați cu expresia, Dumnezeu iubește păcătosul și urăște păcatul.
Știu că este foarte popular, și voi spune că există o anumită adevăr în această afirmație.
Problema este că afirmația nu este biblică și este foarte înșelătoare și este periculoasă pentru că contrazice de fapt Scriptura atunci când spui asta, pentru că există locuri în Biblie în care Dumnezeu spune că urăște păcătosul.
Acum.
Da, trebuie să interpretăm corect, dar este acolo și dacă ești predicator, trebuie să te confrunți cu asta.
De exemplu, Psalmii cinci cinci Dumnezeu urăște pe toți cei care fac rău.
În unele traduceri mai vechi, Dumnezeu urăște pe toți cei care fac nelegiuire.
Cuvântul este ură.
Înseamnă ură în ebraică.
Este într-adevăr ură.
De aceea au pus ură acolo.
Acum, când spun asta, oamenii spun, ei bine, ce facem cu Ioan treisprezece șaisprezece căci așa a iubit Dumnezeu lumea, încât a dat pe singurul său Fiu, pentru ca oricine crede în El să nu piară, ci să aibă viața veșnică?
Ce facem cu asta?
Ei bine, răspunsul meu este da, sunt de acord.
Este în Biblie.
Dar aici este problema.
Și Psalmii cinci cinci se găsesc acolo.
Vezi, trebuie să oprești această chestie în care te oprești doar la o singură parte a monedei.
Trebuie să te uiți la întregul lucru, pentru că dacă nu înțelegi ura lui Dumnezeu, nu poți înțelege iubirea lui Dumnezeu.
Mai întâi de toate, oamenii adesea spun, ei bine, Dumnezeu nu poate urî pentru că Dumnezeu este iubire.
Nu este adevărat.
Dumnezeu este iubire, prin urmare trebuie să urască.
Nu este adevărat.
Dumnezeu este iubire, deci trebuie să urască.
De exemplu.
Am o iubire specială pentru poporul evreu.
Când merg în Israel, sufar.
Vreau să îi fac să-L cunoască pe Hristos.
Dacă îi iubesc pe evrei, trebuie să urăsc Holocaustul.
Dacă mă apropii de tine și îți spun, ce părere ai despre Holocaust?
Și tu spui, ei bine, sunt neutru în privința acestuia.
Nu mă deranjează cu adevărat, o să-ți spun că ești la fel de imoral ca persoanele care i-au ucis.
Vezi că dacă îi iubești pe afro-americani sau africani, trebuie să urăști sclavia.
Dacă crezi că sclavia e în regulă, atunci nu îi iubești pe afro-americani.
Dacă îi iubești pe copii, bebeluși, trebuie să urăști avortul.
Și avortul trebuie să-ți aducă indignare.
Acum. Oamenii spun că aud preoți spunând asta tot timpul, în special evangheliștii.
Primul lucru pe care vreau să îl știți este că Dumnezeu nu este supărat pe tine.
Ei bine, nu, nu este adevărat.
Biblia spune că Dumnezeu este supărat pe cei răi în fiecare zi.
Să mergem pentru un moment, să mergi cu mine în cartea Psalmilor, ține-ți locul în Romani și să mergem la cartea Psalmilor.
Mai întâi, uită-te la Psalmul cinci cinci.
Spune că cei trufași nu vor sta în fața ochilor Tăi.
Urăști pe toți cei care fac nelegiuire.
Nu știu dacă asta este traducerea ta.
În versetul șase, ok, mergi la versetul șase.
Cei trufași nu vor sta în fața ochilor Tăi.
Urăști pe toți cei care fac nelegiuire.
Acum, bărbați, dacă sunteți predicatori.
Să vă pun o întrebare.
Ați predicat asta?
Sau predicile voastre sunt doar dintr-o parte?
Sau nici măcar nu știați că aceasta era acolo?
Acum. În ceea ce privește mânia lui Dumnezeu, uită-te în Psalmul șapte.
Versetul 11, Dumnezeu este un judecător drept și un Dumnezeu care are indignare în fiecare zi.
Este 12 în textul tău.
Dumnezeu este un judecător drept și un Dumnezeu care are indignare în fiecare zi, care este supărat în fiecare zi.
Acum, să ne uităm la asta pentru un moment.
Spui: Ei bine, acesta nu este Dumnezeul meu.
Ei bine, atunci Dumnezeul tău nu este Dumnezeul Bibliei.
Dar hai să vedem că unii oameni spun: Ei bine, știi, să te enervezi Dumnezeu, asta este ceva străin pentru mine.
Nu-mi place asta.
Nu sunt de acord cu asta.
OK, să ne uităm la ceva pentru un moment.
Să zicem că citești în ziare.
Că o fată de 15 ani a fost găsită moartă ieri.
Și au descoperit că atunci când avea cinci ani, a fost răpită de un bărbat și a fost ținută în beciul acelui bărbat.
Timp de 10 ani unde a fost înfometată, bătută și violată.
A scăpat, dar corpul ei era atât de uzat și atât de slăbit încât când a ieșit în iarnă înainte să poată găsi adăpost în casa cuiva sau să îi dea cuiva de știre a murit în zăpadă, singură.
Acum, știu că oamenii din Europa sunt mult mai cultivați decât oamenii mei.
Dar dacă îmi spui că asta nu te enervează.
Nu aș avea deloc respect pentru tine.
Îmi spui că asta nu te-ar face furios?
Că asta nu te-ar umple de indignare, că asta nu te-ar face să vorbești.
Și să spui, trebuie făcut ceva.
Deci ne rezervăm dreptul acela pentru noi înșine, nu-i așa?
Am crede că o persoană ar fi un monstru să nu se supere pe ceva de genul acesta.
Deci ai dreptul la indignare.
Și tu îi negi acel drept lui Dumnezeu.
Dumnezeu este sfânt.
Ceea ce râzi îl enervează pe el.
Îl enervează pe el.
Deci cât de mult urăște Dumnezeu păcatul când se uită la el în lumea aceasta.
Cât de mult urăște Dumnezeu păcatul?
Adam a păcătuit o singură dată și întregul univers a fost aruncat în haos și judecată.
De câte ori ai păcătuit tu?
Dumnezeu este absolut drept și din această cauză, împotriva celor răi, el-și manifestă ura în furia lui.
Și dacă continui, am citit Psalmii, capitolul șapte, versetul 12 în Biblia ta.
Dumnezeu este un judecător drept și un Dumnezeu care are indignare în fiecare zi.
Acum uită-te la următorul verset.
Dacă un om nu se pocăiește, își va ascuți sabia.
El și-a îndoit arcul și l-a pregătit.
El si-a pregatit arme mortale si isi face săgețile să fie tăioase.
Nu numai ca este furios, el intentioneaza.
Acum gandeste-te la aceasta judecata premeditata.
Ca va arunca pe capul celor rai.
El a proiectat-o.
El a gandit-o.
Cand vorbim despre mania lui Dumnezeu, o modalitate buna de a vorbi despre ea este numind-o mania stabila a lui Dumnezeu.
Asta inseamna ca Dumnezeu nu este cineva care izbucneste fara niciun motiv.
Asta ar fi infricosator.
Dar mania stabila este de fapt mai infricosatoare pentru ca ce inseamna?
El sta acolo si Scripturile spun in diferite locuri ca mania lui Dumnezeu impotriva oamenilor rai este stocata si stocata si stocata.
Si el sta acolo si calculeaza judecata.
El priveste pacatul, fiecare crima, fiecare pacat, fiecare eroare morala, fiecare durere si el le calculeaza si mania este stocata si stocata pana intr-o zi cand izbucneste asupra lumii.
Si tu spui, ei bine, Frate Paule, dar, stii.
Wow, ce se intampla cu mila?
Lasă-mă să împart ceva cu voi.
Am predicat acum mulți, mulți ani într-o biserică și am predicat despre sfințenia lui Dumnezeu într-o seară și tot ce am predicat în acea întreagă seară a fost despre sfințenia lui Dumnezeu.
Nu am predicat despre nimic altceva.
Nu am menționat nimic altceva.
Tot ce am predicat a fost despre sfințenia lui Dumnezeu.
Când am terminat, erau câțiva predicatori în spate și erau supărați și au spus, suntem supărați pe tine.
Și eu am întrebat, de ce?
Ei au spus, ești dezechilibrat.
Am întrebat, de ce?
Au spus, ai predicat despre sfințenia lui Dumnezeu în seara asta și nici o dată nu ai menționat iubirea Lui.
Ești dezechilibrat.
Și eu am spus, bine, ați fost aici aseară?
Au spus, da.
Aseară am predicat despre iubirea lui Dumnezeu și nici o dată nu am menționat sfințenia Lui sau judecata Lui.
Și niciunul dintre voi nu a avut o problemă cu asta.
Vezi, dacă predic despre iubirea lui Dumnezeu toată ziua, nimeni nu are o problemă cu asta.
Dar dacă măcar menționez sfințenia lui Dumnezeu, oamenii sunt cu toții indignați.
Acesta este un dezechilibru.
Acesta este distorsionat.
Nu-i de mirare?
Unii dintre voi nici macar nu ati auzit vreodata un predicator vorbind despre ura lui Dumnezeu, care se regaseste in Biblie sau mania lui Dumnezeu.
Si acum va ganditi, asta e dezechilibrat, dezechilibrat.
Ai fost crestin de douazeci si cinci de ani si nu ai auzit niciodata un predicator predicand despre asta.
As spune ca esti dezechilibrat.
Vezi?
Uita ce s-a intamplat.
Si unii dintre voi trebuie sa va examinati cu adevarat inima pentru ca s-ar putea sa spuneti, Dumnezeul meu nu este asa.
Si uite ce faci.
Spui, Dumnezeul meu nu este genul de Dumnezeu care isi ascuteste sabia si isi indoaie arcul si l-a pregatit si a pregatit arme mortale si sageti inflacarate pentru dusmanii lui.
Dumnezeul meu nu este asa.
Atunci Dumnezeul tau nu este Dumnezeul acestei carti, pentru ca asta tocmai am citit.
El a spus asta.
Vezi asta?
Acum, vom predica curand despre dragostea lui Dumnezeu, dar trebuie sa intelegi asta mai intai.
Trebuie sa intelegi asta.
Vezi, aici este ce trebuie sa intelegi.
Dacă Dumnezeu ar trimite fiecare om, femeie și copil în iad, nu ar trebui să dea nicio explicație pentru asta.
Este atunci când îi iubește pe oameni și îi mântuiește că trebuie să dea o explicație pentru că iartă oameni care ar trebui să fie condamnați conform justiției.
Acum, tu spui, ei bine, frate Paul, cum funcționează această dragoste a lui Dumnezeu și judecata lui Dumnezeu?
Este foarte simplu.
Judecata lui Dumnezeu este păstrată împotriva celor răi.
Și apoi vreau să-ți imaginezi că mila, mila lui Dumnezeu, nu ceva separat de Dumnezeu, Dumnezeu însuși, mila lui, cu o mână, Dumnezeu oprește mila lui, oprește mânia lui Dumnezeu.
Cu cealaltă mână, mila lui Dumnezeu cheamă păcătoșii să vină înainte să fie prea târziu.
Vino, vino, vino acum înainte să fie prea târziu.
Așa că mila lui Dumnezeu, dragostea lui Dumnezeu se manifestă către toți oamenii.
El oprește mânia lui cu o mână și cu cealaltă mână, îi cheamă pe oameni să vină.
Nu ai citit vreodată Isaia și din nou în Cartea Romani toată ziua?
El întinde mâna sa către un popor încăpățânat.
Vino, vino.
Dar toti stim aceasta adevar.
Ce se va intampla intr-o zi?
El isi va retrage mana de invitatie.
O sa isi retraga mana care tine inapoi mania Lui.
Si singurul lucru ramas pentru pacatos este judecata.
Acum, nu avem timp sa vorbim prea mult despre iad, dar lasa-ma sa spun cateva lucruri despre iad in concluzie.
De multe ori, multi dintre predicatorii populare de astazi si unii dintre ei care sunt populari in Norvegia.
Din America, ori de cate ori sunt intrebati de ce nu predica despre iad, de obicei raspund asa.
Ei bine, stiti, vrem doar sa predica despre dragostea lui Dumnezeu.
Noi dorim in principal sa invatam despre invataturile lui Isus.
Acum, cand cineva spune asta, poate insemna doar una din doua lucruri.
Ori sunt ignoranti cu privire la invataturile lui Isus sau sunt mincinosi.
Si o sa iti spun de ce.
Daca citesti Vechiul Testament, stii ce?
Nu gasesti aproape nicio referinta la iad.
Sunt putine indicii, dar nu sunt niste lucruri concret de temut.
Noi nu stim nimic despre iad din Vechiul Testament.
Dacă citiți epistolele lui Pavel și ale apostolilor, găsim foarte puțin despre iad.
Știm aproape nimic despre iad de la ei, chiar dacă ei fac referire la el.
Tot ce știm despre iad în teologia sistematică provine din învățăturile lui Isus.
Isus a învățat mai mult despre iad decât despre cer.
Vedeți asta?
Deci atunci când acești predicatori spun că vrem doar să învățăm cuvintele lui Isus, vă mint.
Nu am ști nimic despre iad dacă nu ar fi fost pentru învățăturile lui Isus.
Acum, nu este uimitor?
Cel pe care toți îl cunoaștem ca fiind cel mai perfect, cel mai iubitor, cel mai plin de compasiune și cel mai bun om din lume, vreodată.
Isus Hristos, Fiul lui Dumnezeu, este cel care a vorbit mai mult despre iad decât toți ceilalți din Biblie la un loc.
Acum, gândiți-vă la asta.
Gândiți-vă la asta.
Nu este uimitor?
Chiar dacă proclamația noastră principală ar trebui să fie Evanghelia și eliberarea găsită acolo,
există un sens în care un ucenic, scopul lui este să fie ca stăpânul său.
Dacă am lua asta în serios, am vorbi despre iad pentru că stăpânul nostru a vorbit din nou.
Să spun din nou asta.
El a vorbit mai mult despre iad decât toate celelalte cărți din Biblie și toți ceilalți învățători din Biblie la un loc.
Acum, încă ceva ce vreau să știți despre iad, atunci când ne gândim la iad, majoritatea oamenilor au această idee despre Infernul lui Dante.
Fie în artă sau în literatură, avem această imagine despre iad ca un loc întunecat groaznic unde demonii torturează oameni cu furcile cu bucurie și tot felul de lucruri.
Acesta este Infernul lui Dante.
Asta nu este Biblia.
Ce este iadul?
Este locul unde Dumnezeu dă fiecărui om.
Exact.
Până la ultima monedă.
Ceea ce își merită.
Este locul justiției perfecte.
Așa este iadul.
Și tu crezi, oh, nu e așa de rău.
Wow, asta e mai bine.
Nu, nu mă înțelegi.
Este locul justiției perfecte.
Vedem, aici e problema noastră.
Noi nu știm cât de rău este păcatul.
Și, prin urmare, nu înțelegem gradul în care trebuie să fie pedepsit.
Fiecare ultim lucru pe care îl facem este locul justiției perfecte.
Fiecare ultim gând, fiecare cuvânt, fiecare fapt va fi plătit până la ultima monedă.
Acum, amintește-ți că Adam a păcătuit și întregul univers a fost aruncat sub judecată.
Este o justiție perfectă.
Este și un loc preluat din Romani unu, o extindere a fi livrat propriilor tale pofte.
Un loc în care conștiința care ți-a fost dată de Dumnezeu este înlăturată.
Un loc în care fiecare firmitură de har care ți-a fost dat pentru a-ți restrânge răutatea este luată.
Cred că C.S. Lewis a avut dreptate când a vorbit despre într-o oarecare măsură, nu o să recit,
dar ideea este aceasta, că nu există o persoană comună.
Și ce înțeleg prin asta este că fiecare persoană pe care o vezi va fi, într-o zi, dacă este în Hristos, atât de slăvitoare,
că dacă i-ai vedea acum slava viitoare, ai avea tendința să cazi în genunchi și să vrei să te închini.
Sau fiecare persoană va fi un monstru dincolo de orice gând demonic al Hollywood-ului, dincolo de orice groază ai fi conceput vreodată.
Nu există persoane comune.
Ei vor petrece eternitatea ca slavă sau eternitatea ca monștri.
Lăsați pe cont propriu răutății lor.
Și nevrednic de libertate.
Sa va dau un exemplu si ne vom opri aici.
Sunt locuri in Asia de Sud-Est unde barbatii merg in locuri groaznice, droguri, opiu, copii mici fiind prostituate pretutindeni,
toate intr-o singura camera.
Vreau sa va ganditi la ceva.
Adica, dincolo de orice groaza pe care v-ati putea imagina ca exista chiar acum, si se intampla cu copii foarte mici.
Daca as putea dintr-odata sa-ti ciocan mainile si te-as transporta in acel loc foarte si ati deschide ochii, ai deschide ochii si te-ai gasi acolo, ai crede ca esti in iad.
Lucrurile pe care le-ai vedea, monstruoase, infricosatoare, lucruri care te fac sa-ti vina sa bombardesti.
Nu le-ai uita niciodata.
Ai avea nevoie de consiliere pentru tot restul vietii tale.
Si totusi ganditi-va la asta, sunt oameni de afaceri in Europa si America care platesc sute de mii de dolari pentru a merge acolo si a se bucura de asta.
In timp ce, isi frecau propriile limbile pentru ca nu au satisfactie, nici pace.
In iad, barbatii sunt intorsi.
La cine sunt cu adevarat.
Fara harul lui Dumnezeu, monstri.
Acum, acesta a fost intunecat.
Dar trebuie sa fie intunecat.
Vedeti, lasati-ma sa va pun o intrebare.
Unde au dispărut toate stelele?
Gândește-te la asta.
Ele nu mai sunt acolo sus pe cer.
A venit vreun troll gigantic și le-a pus într-un coș și le-a dus pe partea cealaltă a planetei?
Unde au dispărut toate stelele?
Ei bine, ele tot acolo sunt, nu-i așa?
Tu nu le poți vedea.
De ce nu le poți vedea?
Prea multă lumină.
Soarele a apărut.
Stelele tot sunt acolo.
Când poți vedea cel mai bine stelele în beznă nopții?
Când poți vedea cel mai bine harul lui Dumnezeu când este arătat pe depravarea radicală a omului?
De aceea am desenat așa o imagine întunecată.
Astfel că atunci când ne vom întoarce și vom vorbi despre mântuire, vei vedea că este mântuire.
Vezi, tu crezi aproape că, ei bine, este corect.
Dumnezeu n-ar fi Dumnezeu dacă nu te-ar mântui.
Asta nu este adevărat.
Tozer a spus, dacă întreaga lume ar fi orbă, nu s-ar diminua slava soarelui și a lunii și a stelelor.
Ele ar fi la fel de glorioase.
Și dacă toți oamenii ar fi aruncați în iad, nu ar diminua sau slăbi pe Dumnezeu.
El ar rămâne totuși Dumnezeu și plinătatea tuturor atributelor Sale.
Crezi că Dumnezeu a trebuit să te salveze?
Nu a făcut-o.
Satan a căzut și îngerii, mult superiori, mult mai frumoși decât tine.
Le-a trimis un mântuitor?
Nu a făcut-o.
A trebuit să îți trimită unul?
Nu a făcut-o.
Faptul că a făcut asta este minunea minunilor.
Să ne rugăm.
Tată, mulțumim pentru Cuvântul Tău care ne învață și ne pune în față.
Întunericul vieților noastre.
Astfel că atunci când Hristos strălucește, îl vedem ca pe o lumină adevărată.
Lumină adevărată.
Și ne minunăm de frumusețea sa.